Der var engang en pige som hed Ella. Hun boede midt inde i den store by; Gråby, hvor alle hendes venner også boede. Det var godt at være sammen med vennerne.

Men Ella var trist, fordi der ingen træer var i byen. Ella var meget glad for træer, men byen havde kun triste grå betonmure alle steder.

Det var også som om at alle de andre mennesker som boede i byen, altid var sure og gnavne. De smilede i hvert fald ikke ret tit til hinanden, når de mødte hinanden på gaden.

En dag besluttede Ella sig for at flytte ud i skoven, fordi der var mange træer ude i skoven. Hun flyttede ind i en hyggelig lille træhytte, og var meget glad.

Hver morgen når hun vågnede, åbnede hun vinduet i sit soveværelse, for at se på træerne. Så spiste hun morgenmad, og derefter skyndte hun sig ud i skoven for at tegne træerne.

Hun tegnede store træer, og små træer. Træer med bær og træer med nødder. Alle slags træer tegnede hun. Det var skønt at bo ude i skoven hvor alle træerne var.

Men snart begyndte Ella at blive ensom. Der var nemlig noget som manglede ude i skoven: Alle hendes venner. Og som tiden gik, blev det mere og mere kedeligt at være alene, selvom hun havde træerne.

Så Ella besluttede at flytte tilbage til byen, så hun igen kunne være sammen med sine venner.

Men lige så snart hun så de grå beton bygninger igen, fortrød hun at hun var flyttet tilbage. Byen var stadig grå og trist.

Men SÅ fik hun en ide. Alle hendes tegninger af træerne fra skoven, satte hun op på de grå betonmure i hele byen, og DET pyntede.

Nu var Ella glad, for nu havde hun både alle sine venner og alle sine træer omkring sig. Og alle de andre mennesker som boede i byen, syntes også at det var rigtig fint. Nu smilede folk meget mere til hinanden, fordi alle var så glade.

Snart besluttede borgmesteren, at byen ikke længere skulle hedde Gråby. Og således blev det, at byen fremover blev kendt som Ellas Skovby.